25.000 Ro
- Copiii mei sunt acolo. - Copiii d-voastră sunt în siguranță aici.
- Unde sunt Nicky și Sasha? - Nu i-am văzut.
- Sasha! Nicky! - Zoya, stai aici!
Hei, doamnă! Nu te duce acolo!
- Stai liniștit, Sava - Nicky!
- Mamă! Mamă! - Nicky!
- Sunt aici. - Ține-te de mine.
- Trebuie să ieșim de aici. - Sasha, vino înapoi!
Nu plec fără fiica mea. Nu! Sasha!
Sasha! N-o pot lăsa aici...
Fiica mea era încă acolo. Au fost multe tragedii în viața mea.
Dar nu eram pregătită să pierd un copil.
ST. PETERSBURG, RUSIA 1917
Am crescut în Rusia. Unchiul meu a fost Țar.
Am aparținut nobilimii, am fost contesă.
Liniște, Gigi.
Taci!
Gigi ! Gigi!
Am fost răsfățată și protejată, total nepregătită pentru lumea din afară,
lumea reală.
Gigi, adu aici!
Singurul meu copil fără rujeolă, te-am rugat să fii mai cuminte azi.
- Dar tu n-ai ascultat, deci... - Dacă-mi permiți mătușă Alexandra,
Maria m-a stârnit mi-e rușine, îmi cer scuze.
Nu-i bine.
Verișoara ta ar trebui să învețe să facă deosebire între bine și rău.
Să-și asume alții vina pentru greșelile tale, este nedemn.
Nu râde!
Un prieten loial întâlnești o dată în viață, să-ți facă un cadou pe care să-l apreciezi.
Mulțumesc, mătușă Alexandra.
Am stabilit, Zoya, fără Olga și Anastasia. Lor, le-am interzis.
Este periculos, din moment ce ambele au rujeolă.
Dragi copii, acum înapoi în pat.
Zoya, du-te acum.
La început mătușa Alexandra a fost foarte, foarte supărată.
Dar apoi mi-a dăruit un cățeluș. Nu-i așa că-i minunat, Feodor?
Nu-i cel mai adorabil cățeluș pe care l-ai văzut vreodată?
Nu-i așa că-i cel mai moale și cel mai drăguț?
Asta a fost în 1917. Pentru prima dată, l-am auzit pe tata spunând "revoluție".
El i-a explicat mamei, că săracii sunt supărați pe bogați.
Erau milioane de săraci și doar o mână de bogați.
Oamenii îi spuneau unchiului și tatălui meu că sunt în pericol. Nu i-am crezut.
Aveam 17 ani. Singurul meu frate, Nicolae, avea 19.
Era un bun soldat și gândeam că ne va proteja.
Stop!
- Feodor, n-ar trebuie să vii pe aici. - De ce nu, frățioare?
- Ce se întâmplă dacă nu ne supunem? - Pedeapsa corporală!
Fiți sigură!
Nu.
Nu are nume încă. Crezi că mama o să-ți dea voie să păstrezi bestia asta?
Nu este o bestie, este micuț și complet neconsolat.
- Ai devenit destul de vicleană, scumpă soră. - M-am născut vicleană, scumpul meu frate.
Va trebui să-ți găsesc un pretendent potrivit.
Îmi voi găsi eu însămi, un pretendent.
Și în altă ordine de idei, îmi place baletul.
- Nu crezi că pot fi balerină. - Mii de contese ca tine nu dansează.
- Se căsătoresc, fac copii și se îngrașă. - Mii de contese care să-mi semene nu există.
Mă voi căsători numai din dragoste.
Vezi ce-o să zică mama și tata despre bestia asta.
Dă-i drumul Feodor. Și fii atent.
Am spus, câinele mă face să tușesc.
- Spuneai că te simți mai bine - Mă simt mai bine, mulțumesc.
Îmi zdrobești inima dacă-l dai înapoi. Se poate muri de inimă zdrobită!
Adevărat?
În afară de asta mi l-a dat mătușa Alexandra, țarina, nu e frumos să refuzi un cadou.
Trebuia să te gândești mai întâi dacă chiar ai nevoie.
Scuzați-mă. Căutam tutunul și am auzit un scâncet și niște zgârieturi.
Acest animal mic era pe cale să rupă paginile unei cărți. Credeți că știe să citească?
- Nu - Feodor.
Tată, te rog, l-am primit de la mătușa Alexandra...
Zoya ți-am interzis să mergi la castel. Mai ales acum, că bântuie rujeola.
Nu este o boală periculoasă, am avut și noi înainte.
M-am jucat cu Maria ea nu-i bolnavă. N-am cerut eu cățelușul.
Nu trebuie s-o pedepsim pe Zoya. Îl voi păstra eu... Are un nume?
- Sava - Sava, îl voi păstra în apartamentul meu.
Nicolae, fiule, ce s-a întâmplat?
Dați-mi voie. Mă ocup eu de el.
- O luptă la Palatul Anitchikov - Nicholas, mă auzi?
Niki... Oh, Niki!
Sunt eu Niki, ești acasă.
Vom avea grijă de tine.
Voi face un tort pentru tine.
Am fost un soldat bun și am rămas pe poziție.
- Da, ești cel mai bun din lume. - Îmi pare rău dragă Zoya.
Dar acum nu mi-e foarte foame.
Niki...
Plecăm cu toții la Tsarkoe Selo!
Doar acolo putem fi în sigurață. Să mergem!
Vino, Zoya. Și-a făcut datoria.
- Ce mai este acum, bunico? - Vino cu mine.
Acest ou este făcut de Carl Faberge, îl am de la Țarina Alexandra.
Este un simbol al familiei noastre. Învelește-l cu grijă și pune-l în sac.
Feodor, deschide vechiul cufăr și plătește salariile tuturor.
Dacă se întâmplă ceva cu mine, să ai grijă de familia mea.
Aceasta este casa mea și nu vă permit să intrați!
Este valabil și pentru oamenii de sub comanda ta.
Ești un trădător al poporului!
Repede ! Pe aici.
Ei bine, te-am găsit. Ai fost acuzată de trădare față de țară.
- Ești o fiară mincinoasă. - Sunt într-adevăr o fiară.
Să mergem.
Trebuie să ne grăbim!
- Ceilalți? - Sunt morți cu toții.
- Oprește aici. Îl știu pe acest om. - Oprește.
A lucrat pentru tatăl meu.
Stimate Orlov, prietenul meu.
Familia lui a fost ucisă. El a fugit aici să nu-l omoare soldații.
Țarul Nicolae a abdicat. Familia regală caută exil în Anglia.
Nu putem merge la Tsarkoe Selo.
Nu suntem în siguranță acolo Acum ne avem doar una pe alta.
Dar trebuie să mergem acasă. Mama, tata și Nicolae ne așteaptă.
Mergem la Paris. Mulți dintre ai noștri sunt acolo.
Vom sta acolo, până ne vom putea întoarce acasă din nou.
Ai febră, Zoya. Timpul ne face o favoare misterioasă.
El ne dă înapoi ce-am pierdut prin înțelepciune și amintiri.
Să ții minte cât de mult te-au iubit și cât de mult s-au iubit.
Zoya, oul. Ne-ar putea trăda.
Haide!
Sava ne-a salvat. Dar la ce să ne așteptăm? Lumea mea a fost distrusă.
Singurii bani erau de la tata, dați de Feodor în noaptea în care a murit.
Viitorul este în mâinile lui Dumnezeu.
PARIS, FRANȚA, 1917
Ne-au trebuit șapte zile teribile să ajungem la Paris.
Când am ajuns, epuizată și plină de durere, am făcut rujeolă.
Taxi, domnule?
Contesă Evghenia?
Prințe Markovsky? Vladimir!
- Nici nu-mi închipuiam că te voi găsi aici. - Eu lucrez ca șofer de taxi..
Dă-l la mine. Titlurile rusești nu au prea mare valoare aici.
Este fiica lui Constantin, Zoya. Este bolnavă?
- A luat rujeola de la verișoarele sale. - Oh, nici aici testele n-au reușit...
Veniți pe aici.
- Aveți unde să stați? - Nu, și nici prea mulți bani.
Am un apartament mic, unde locuiesc. Veniți cu mine.
Știu că ar fi trebuit ceva mai bun, dar...
Este excelent.
Servitorul meu va sta cu tine.
Zoya trebuie să meargă la un doctor. Permiteți-mi.
- Vă mulțumesc pentru amabilitate. - Măcar atât pot face.
Asta e casa noastră, Zoya.
Deocamdată asta e casa noastră.
Trebuie să te odihnești.
Aici este.
Doamnă Ossupov, suntem onorați, dar mulți oameni din țara d-voastră,
sunt deja la Paris. Aceste pietre au scăzut semnificativ ca valoare.
Avem aceste bijuterii în familie de mulți ani.
Situația mea s-a schimbat, vă rog să fiți atât de amabil...
- Unele dintre ele sunt daruri de la Țar. - Da, sunt frumoase.
Asta este totul?
Sunt nevoită să accept.
Vladimir a adus mereu alimente, lemne de foc și câte un os pentru Sava.
Am apreciat generozitatea lui, dar nu putea dura la nesfârșit.
Spune că țarul Nicolae cu familia sa, sunt trimiși în Anglia.
- Asta e o veste bună. - Da, e bine.
- Se va termina războiul? - Ne putem ruga doar.
Mulțumesc... pentru că ai grijă de mine.
Pentru că m-ai adus aici, și pentru că mă iubești.
- Banii noștri se vor termina. - Avem o poziție de apărat cu banii.
Mama mi-a spus când aveam 18 ani, să fiu o femeie adevărată.
- Și poziția mea nu e importantă aici. - Pentru mine înseamnă mult.
Dar, din moment ce ești așa desteaptă, cum vom rezolva problema noastră, atunci?
- Scuzați-mă... - Te scuz.
- Caut un domn Diaghilev - Nu este aici. Te pot ajuta?
Aș dori să vorbesc pentru admiterea în baletul rus.
Ați descris experiența d-voastră într-o biografie?
Nu, eu... n-am scris nici o biografie.
Am dansat pentru baletul Kirov în Rusia, dar nu profesional.
Și dorești să dansezi în baletul rus?
Aș dori o audiție.
Sunt bună la dans, mai mult decât bună.
Asta e ceea ce vreau să fac.
Să dansez, și, probabil, să desenez rochii minunate.
Ești o femeie ambițioasă.
- Da, se poate spune... - Serghei Diaghilev Pavlovici, v-o prezint...
Zoya Constantinopol Nova Ossupov.
Se va face o selecție într-o săptămână. Mulți dansatori au avut pojar.
- Ai avut pojar? - Da.
Dacă vrem să supraviețuim ca să ne întoarcem acasă, una dintre noi trebuie să muncească.
Sunt subțire dar mult mai puternică decât par.
Trebuie să găsești ceva apropiat condiției tale.
Tu vorbești fluent franceza și engleza.
- Poate ai putea fi profesoară. - Și ce ne-ar putea oferi?
E rândul meu să aleg.
Îți amintești de o fetiță mică ce desena rochii?
- Da, mi-am vândut rochiile doamnelor fine. - Și atunci te-ai revoltat.
Dar ai fost o contesă cu simțul propriului stil.
Poate ai putea să fii decoratoare ca fiica lui Vladimir?
Poate...
Vladimir, ești bine? Te plimbi și bunica stă în casă.
Vă propun o plimbare și chiar am putea mânca împreună...
Nu, trebuie să vorbesc cu bunica despre ceva și nu prea am timp.
Dar mulțumesc pentru ofertă, îi transmit salutări de la tine.
Zoya... unde ai fost toată ziua? Am fost îngrijorată.
- Am reușit să-mi găsesc de lucru. - Ai găsit să lucrezi cu sora lui Vladimir?
Nu. Vrei o ceașcă de ceai? Bine, fără ceai.
Voi dansa în baletul rusesc.
Vei fi dansatoare de balet? Tu, o rudă a Țarului?
Ai spus că nu avem bani.
Dar nu să faci așa ceva... ca și cum te-ai prostitua...
Nu este adevărat. Am să dansez. Asta-i ceea ce-mi place.
Nu voi coase flori pe pălării. Vreau să dansez ca să supraviețuim.
Dacă vrei să supraviețuim, căsătorește-te cu Vladimir.
- Simt că este interesat. - Un om care ar putea fi tatăl meu?
- Cum a fost și căsătoria mea. - Da, și mă bucur că a mers bine.
Dar mai degrabă aș muri decât să iau un om care nu-mi place.
Nu-mi place, Vladimir. Încearcă să mă înțelegi.
Nu voi uita niciodată aplauzele. Am visat la asta în fiecare zi.
Da, a fost minunat. Șampanie. Un toast pentru Paris, balet și Zoya.
A fost o seară minunată Dar acum sunt obosită.
Și eu, de asemenea, sunt foarte obosit. Felicitări.
Vino aici, Sava.
- Te conduc. - Ar fi o plăcere.
- Florile sunt frumoase - Tu meriți toate felurile de flori.
- Aliații noștri rezistă germanilor? - În caz contrar barbarii vor lua Parisul.
Singura noastră speranță ar fi mai mulți soldați americani.
Înainte de a fi prea târziu.
- Zoya... - Nu, nu spune...
Ești un foarte bun prieten. Nu schimba asta.
- Îmi pare rău! - Voi fi aici întotdeauna pentru tine.
Oh, Sava...
- Ce se întâmplă? - Americanii intră în oraș.
Visul a devenit realitate.
Soldații americani au eliberat Franța de germani.
N-am mai văzut americani până acum.
Parcă vedeam o mie de eroi. Fiecare, atât de puternic.
Și cu o expresie pe față ca și cum a salvat de unul singur Parisul.
M-am simțit cuprinsă de un sentiment pe care nu l-am mai avut înainte.
Bucurie și o fericire exuberantă.
Am fost sigură că viața mea era pe cale să se schimbe.
Însuși generalul Pershing a venit la balet și spre bucuria noastră,
a invitat toată echipa la o recepție în casa lui.
Bunica nu mi-ar fi dat voie, așa că nici nu m-am gândit s-o întreb.
Bună, sunt bucuros să vă salut.
Să mergem.
Nu, mulțumesc.
Scuzați-mă, domnișoară. Pot face ceva pentru d-voastră?
Nu, mulțumesc, sunt bine!
Pot să vă întreb de asemenea în franceză ce oră este?
- Quelle Heure EST-IL... - Mademoiselle. Ați învățat franceza.
Aș fi învățat mai bine dacă te cunoșteam mai înainte.
Căpitan Andrews, adjunct al generalului Pershing.
Zoya Ossupov, balerină baletul rus.
Ești rusoaică? Vorbești impecabil engleza.
Știam că voi dori să vă întâlnesc, așa că am venit.
- Nu vrei să dansezi? - Da, mi-ar place.
De când dansezi la balet?
De la 12 ani, dar numai de câteva luni aici.
- Ai fost mult timp soldat? - M-am jucat de-a soldații de la 5 ani.
Dar m-am înrolat cu doi ani în urmă.
- Domnișoară Ossupov... - Zoya.
Clayton.
Generalul vrea să vorbească cu d-voastră imediat, domnule.
Scuză-mă un moment. Mă întorc repede.
Zoya, ultima mașină spre oraș pleacă acum. Grăbește-te.
Grăbiți-vă un pic, doamnelor.
La naiba!
- Bună dimineața, bunico. - Ai întârziat mult noaptea trecută.
Așa că l-am trimis pe Vladimir la teatru. Dar aveai deja o adevărată escortă.
Soldați americani. Am fost invitați de însuși generalul Pershing.
Am fost cu toții invitați drept mulțumire pentru dansul nostru.
- Un stil de viață contrar ție. - Am dansat..
- Cu oameni pe care nu-i cunoști. - Un soldat bine instruit și politicos.
Excelent. Atunci probabil că înțelege că nu te va mai vedea niciodată.
Ea te iubește foarte mult.
Ar fi mai bine dacă ar avea încredere în mine.
- Ea mă vede doar ca un prieten. - Și eu cred că nu vei renunța așa ușor.
Nu sunt prea sănătoasă. Dar, înainte de a muri vreau să știu,
că Zoya, nu va fi lăsată singură, printre străini.
Ea trebuie să respecte tradiția noastră. Ca ultim membru al familiei,
este de datoria mea de a alege un soț pentru Zoya, Prințe Vladimir.
- Le-ai pierdut noaptea trecută. - Neglijenta de mine. Sunt frumoase.
- Spune-mi... ți-e foame? - Da. Totuși nu mâncăm înainte de dans.
Domnișoară Ossupov, vreți să cinați mai târziu cu mine?
Căpitane Andrews, bunica nu mi-ar permite, dar spun da.
De ce bunica ta crede că e rău să cinezi?
- De fapt... - Sunt convins că...
Am auzit-o mai înainte.
Bunica n-ar fi de acord să merg la o cină și să vin târziu.
N-are nimic împotriva tinerilor soldați americani.
- I-am putea schimba părerea. - Bunica mi-a salvat viața.
Poate vom lua doar cina.
- Pot să te conduc până la ușă? - N-ar fi bine...
Bunica ta?
Fratele meu a fost în armata Țarului. A fost ucis când au distrus casa.
- Nu trebuie să-mi spui... - Vreau să știi.
Bunica m-a salvat și am văzut cum au fost uciși părinții mei.
Bunica a făcut totul pentru mine.
Ea este... o femeie extraordinară.
A fi extraordinar este evident o virtute în familia ta.
Zoya...
Pot să-ți spun ceva personal?
Vrei să-mi spui unde ai fost?
Da, bunico, vreau.
Am luat o cină minunată, cu un soldat american. Apoi ne-am plimbat.
- Soldatul cu care ai dansat? - Este căpitan. Un om bun.
- Nu trebuie să fii jucăria lui. - Bunico, ascultă, te rog...
Fratele tău s-a culcat cu o dansatoare și știa că nu se va căsători cu ea.
- I-a stricat reputația. - Bunico, greșești.
Ea a ales și voi alege și eu. Fratele meu, mama și tata sunt morți.
Îmi voi hotărî singură viitorul.
Draga mea, am trecut prin multe împreună.
Nu-ți irosi viața cu cineva care nu este unul dintre noi.
În curând Armata Albă va învinge și ne vom întoarce în Rusia.
Cum ai să apari în ochii Țarului cu un soldat sărac după tine?
Eu n-am dat nimic...
Iertați-mă, Zoya și contesă, am o veste teribilă.
L-au ucis, contesă. L-au ucis pe Țar și familia sa.
Nici moartea Țarului, nici sănătatea ei sau
amintirile, n-o va putea opri să vorbească despre ei.
Trecutul s-a dus și ea nu va accepta prezentul.
- Aș vrea să pot face ceva. - Să fii doar cu mine.
De câteva zile mă gândesc doar la tine.
Mulțumesc, domnule.
- Nu-i decât o febră, nu-i așa? - Are o afecțiune intestinală.
- Este ceva ce pot face? - Voi face eu ce-i mai bine.
Feodor a servit familia, de când eram o copilă. A fost atât de puternic.
Acum, el s-a dus, și mă simt și mai neajutorată.
Nu-mi voi găsi odihna înainte de a-ți asigura viitorul.
Vladimir este un om bun, prinț rus. Și te iubește.
Încearcă să mă înțelegi eu nu-l iubesc pe Vladimir.
- Lumea s-a schimbat. - Cât timp soarele și luna sunt deasupra
noastră, oamenii vor face promisiuni false, fără susținere.
Zoya , ești atât de lipsită de experiență, nu avea încredere într-un soldat.
Căsătorește-te cu Vladimir.
Este interzis.
Clayton!
- Feodor a murit - Îmi pare rău...
- Bunica vrea să mă căsătorească... - Noi plecăm.
Mergem pe front. Nu mă aștepta.
- Dar mă iubești! - Haide, Andrews.
- Trebuie să plec - Știu că mă iubești!
Spune că nu mă iubești.
Nu voi mai reveni, probabil. Nu mă aștepta.
Bunica era foarte bolnavă, ne descurcam fără Feodor și în fiecare noapte,
îmi era teamă de ce vise aș putea avea cu Clayton.
Nu știam nimic dacă era viu sau mort.
Baletul a plecat în turneu dar bunica era prea bolnavă pentru a călători.
Așa că am rămas. Se spunea că războiul se va termina curând,
dar n-aveam nici o speranță de a-l vedea din nou pe Clayton.
Și bunica n-a mai insistat, a spus că n-a fost timp pentru căsătoria cu Vladimir.
Într-adevăr, Vladimir a fost bun cu noi ne-a adus alimente, a plătit medicul.
Am avut un acoperiș deasupra capului și un trai destul de confortabil.
Cu toate astea nu-mi amintesc să fi fost vreodată atât de nefericită.
Contesă! Marele Duce Chiril, mă bucur. Și eu mă bucur să vă văd.
Bună ziua, Prințe Vladimir Condoleanțele mele, Contesă..
Ceva nou despre revoluție?
Viitorul nostru este numai aici. Rusia nu mai este.
Și brusc ne-am trezit din coșmarul întunecat al războiului.
Tinerii se întorceau acasă, copiii zâmbeau, și era șampanie din belșug.
Bărbați și femei care nu se cunoșteau, dansau împreună pe stradă.
Zoya! În sfârșit am un motiv pentru a fi fericit!
Am vrut să-ți scriu, eventual să sun dar am fost complet izolați.
- Am sosit în oraș acum o oră. - Bine ai venit acasă.
Zoya , te iubesc. Te iubesc foarte mult.
Pentru d-voastră, doamnă.
Sunteți foarte amabil.
Să vedem...
- Nu cumva îmi faci un cadou? - Zoya nu-ți plac darurile?
- Tu ești darul meu. - Iar tu ești al meu..
- Este nepotrivit pentru a oferi cadouri? - Sunteți foarte amabil căpitane Andrews.
Asistenta mi-a arătat o duzină de parfumuri diferite,
a zis că sunt nebun, dar când l-am descoperit pe acesta,
n-am mai stat pe gânduri.
Mulțumesc!
Doamnă Ossupov, îmi permiteți s-o invit pe Zoya la masă?
- Mi-e teamă că... - Cred că și Zoyei i-ar plăcea foarte mult.
- Bine... - Mulțumesc!
N-o să întârziem prea mult.
Cred că este o mare greșeală...
Posibil...
Bunica ta nu mă place prea mult.
Încearcă să te sperie, pentru că nu ești rus.
- Dar bunica ta mă va accepta? - Bunica mea te va accepta cu siguranță.
Am fost căsătorit, Zoya.
Dar acum nu mai ești? Nu, soția mea a murit. Îmi pare rău!
Și da, am iubit-o. Dar acum...
... te iubesc pe tine.
Să mergem unde stăm noi, lăsăm geanta și mă schimb. Stomacul meu e terminat.
Poate servești un ceai cât timp aștepți? Ia loc aici.
O ceșcă de ceai pentru doamna.
Durează câteva minute.
Clayton?
Alo?
- Credeam că aștepți acolo. - Dar... soldatul... ușa era deschisă.
- Ar fi mai bine să plec. - Nu, e în regulă.
Acum știi unde stau, când vrei să mă vezi.
Dar dacă nu mă grăbesc, trece timpul de cină...
Poate că ar trebui să mă rad să arăt mai bine?
Îmi place aici. Totul este de bun gust, nu?
- Nu cred că trebuie să rămânem aici. - De ce? G-ralul Pershing se va supăra?
Este probabil ocupat cu lucruri mai importante. Atunci n-am nimic împotrivă.
Zoya...
Nu știu dacă mă pot stăpâni așa aproape de tine.
Ce s-ar putea întâmpla, eventual?
Asta este problema...
Aș fi fericit să se întâmple chiar vreau. Dar eu nu...
Nu știu nici măcar dacă sunt de acord și-n plus, mi-e foarte foame.
Și eu cred...
că această cameră este frumos decorată. Putem pleca acum?
Unde vrei să mă duci?
Exact acolo unde vrei tu.
Aș vrea...
- Nu, abia s-a terminat războiul... - Nu.
Vreau... Acum.
Ești amabilă să te duci după ceai? Am dat comanda.
Dar bunico, Clayton trebuie să apară.
Am să-i țin eu companie până te întorci.
Dar de ce nu mi-a spus nimic?
A fi contesă nu e ceva de care să-ți fie rușine.
Cred că de asta a și tăcut, este clar că sunteți foarte diferiți.
În mod sigur sunt niște diferențe între noi doamnă Osupov...
Dar o iubesc vreau să mă căsătoresc cu ea.
- Și după război... - După război ea se va întoarce în Rusia.
În calitate de contesă va avea foarte multe responsabilități.
Nu am vorbit despre detalii.
Fiecare detaliu vă va spune că ea trebuie să vă refuze.
Căsătorindu-te cu Zoya, îi vei distruge poziția și viitorul.
- Nepoata d-voastră mă iubește. - Dragostea nu intră în discuție.
Eu sunt singura familie a Zoyei. Aș putea să-i interzic să te vadă.
Dar mă tem că dacă fac asta, se va gândi la tine toată viața.
Nu vreau să ne căsătorim și să fiu un personaj negativ.
Spune-i că te-ai răzgândit. Va fi profund nefericită.
Dar o să-i treacă.
Sunteți sigură că asta-mi cereți?
Foarte sigură.
Căpitane Andrews, îmi ascunzi ceva?
- Nu-i adevărat. - Ba da.
- Ce vrei de fapt? - Este ceva ce nu-mi spui.
Zoya, am fost trimis acasă.
- Voi pleca peste o săptămână. - Deci, nu avem prea mult timp.
- Zoya... - Nu, nu, nu...
Acum vorbesc eu.
Dacă pleci, trebuie să stabilim niște lucruri.
Nu, nu.
Bunica mea te-a influențat cumva?
Nu pot să nu mă gândesc la diferența de vârstă.
Și bunica s-a căsătorit cu un om mai în vârstă.
Provenim din lumi diferite.
Și lumea în care trăim acum, și ea ne desparte.
Dar tu ești lumea mea...
Știu...
Zoya, familia ta și o țară întreagă așteaptă mult de la tine.
Adevărul este...
... Nu, nu am ce să-ți ofer.
Îmi pare rău.
Ce este?
Bunica a avut dreptate.
Bărbații fac promisiuni pe care nu le păstrază.
- Zoya, nu am promis nimic... - Nu mai spune nimic, o femeie simte asta.
- Zoya, încearcă... - Adio Clayton. Călătorie plăcută în America.
A fost o iarnă tristă și rece. Și foarte ploioasă. Apoi în timpul verii,
baletul s-a întors la Paris. Am încercat dar n-am mai putut dansa.
Diaghilev a spus că mi-am pierdut entuziasmul.
Bună seara, doctore.
Nu este o seară bună.
Zoya... adu-mi oul.
Trebuie să vorbim.
Este al tău acum, ți-l dăruiesc.
Cu el ai să-ți poți aminti...
...de moștenirea ta, de familia ta, și de mine.
- Iartă-mă, Zoya - Nu e nimic de iertat.
Bunico, orice ne-am spus una alteia,
te-am iubit mereu și știu că și tu m-ai iubit.
Căpitanul Andrews, te-a iubit. A vrut să se căsătorească cu tine...
Eu l-am alungat.
Iartă-mă.
Mi-ai salvat viața.
Zoya... Sunt eu. Vladimir
Am acceptat că n-ai să te căsătorești cu mine,
să fii soția mea, dar nu accept să nu mănânci.
Toată lumea suferă din dragoste, Zoya.
Pierderea unui membru al familiei, a dragostei dintre un bărbat și o femeie.
Cu toții simțim durerea. Dar mai există și alte sentimente.
Știu, Vladimir.
Dar acum nu mai pot simți nimic.
CONFERINȚA DE PACE GENERALUL PERSHING ESTE DIN NOU LA PARIS
Ești sub comanda Generalului Pershing?
- Îl cunoști pe Căpitanul Andrews? - Nu. Îmi pare rău, domnule.
Clayton!
- Vladimir? Este totul în regulă? - Da.
Acum este.
Zoya...
Bun venit în America.
Voilá.
- Clayton... este minunat aici. - Tu ești minunată, Contesă.
Nimeni nu știe că sunt o Contesă. Vreau să fiu o soție americană.
Soția mea. Și mai trebuie să știi,
că asta e o tradiție americană.
Să-ți arunci soția în pat e o tradiție americană?
De cel puțin câteva ori pe zi.
Axelle te va îmbrăca din cap până-n picioare.
E suficient să folosești numele meu... al nostru.
Și totul va fi în regulă.
- Pare elegant. - Și tu la fel. Ne vedem diseară.
Te iubesc.
Pot să vă ajut?
Da, aceste rochii sunt minunate dar nu au prețul.
Poate ar trebui să încercați la Macy's, pe strada Herald.
Lillian!
- Ce s-a întâmplat? - Această doamnă tânără nu pricepe...
Tânăra care nu pricepe este doamna Clayton Andrews.
Domnul Andrews ne-a sunat și a zis să avem grijă de ea.
Ea nu arată ca...
Îți cer prea mult să fii politicoasă cu clienții?
Nu, voi avea griă de ea.
Poate doriți să vedeți colecția noastră de la Paris.
Da, mi-ar place foarte mult. Mulțumesc.
Ți-am spus că m-am căsătorit cu tine și sunt fericit?
Cred că ești, cel puțin așa cred.
- Scuzați-mă , unde este toaleta doamnelor? - Chiar în spate.
- Soția lui Clayton este foarte tânără. - S-a cam grăbit. Ea dansa la Follies Bergere.
El s-a schimbat, dar nu știu dacă în mai bine.
Ea a suferit foarte mult.
Scuzați-mă.
- Clayton... - Cineva vrea să te vadă.
Marea Ducesă Marina!
Contesă! Mă bucur să văd că ești bine și în viață.
Și te-ai căsătorit cu un om bun.
M-am întâlnit cu Ducesa Marina săptămâna trecută, am vrut să-ți fac o surpriză.
Este o surpriză minunată. Veniți, trebuie să-mi povestiți totul.
Zoya ?
Iubito?
Ce este?
Ascultă...
Ce este?
Eu...
Am auzit unii oameni la petrecere bârfind de tine, din cauza mea.
Au spus că te-ai schimbat. Clayton, eu nu vreau decât ce-i mai bun pentru tine.
- Dar tot ce fac eu este greșit. - Tot ce faci tu este foarte bine.
Da, m-am schimbat, n-am fost niciodată atât de fericit. Îmi pare rău, draga mea.
Trebuia să-mi dau seama și să te protejez mai bine.
Ai putea să începi să mă protejezi de pe acum.
Și ce sugerezi să fac doamnă Andrews?
Ai putea să te-apuci să cumperi un leagăn.
Un leagăn ?
Copiii americani nu dorm în leagăn?
- Zoya, un...? - Da, un copil.
Cred că este perfect.
Cred că-i e foame. După 2-3 ore după ce se trezește, orice om civilizat mănâncă.
El merită să înceapă mai devreme.
Vrei să-l ții puțin?
Ai să mănânci imediat, ce sunt gata.
Nicky, stai aici cu mine. Zâmbește toată lumea.
Întotdeauna mi-am amintit cuvintele bunicii: numai Dumnezeu știe ce va fi în viitor.
Dar cu soțul meu, copiii și viața frumoasă din America, am uitat de vorbele ei.
Dumnezeu folosește tragediile ca să ne învețe multe lucruri.
Veterinarul spune că un câine de vârsta lui Sava, își poate pierde auzul.
Dar e foarte trist.
De asemenea și Sava.
Clayton...
- Ce e în neregulă? - Nimic.
Mă gândeam...
Draga mea, ce-ar fi să nu mai mergem la concert și să stăm acasă?
Nu vrei?
Mamă, Sasha a lovit-o pe dădacă din nou.
- Drăguță, stai cuminte - Sasha, nu-i frumos să-i lovești pe alții!
Ea vrea să arăt ca o păpușă.
Nu dragă, a vrut să-ți prindă o agrafă în păr.
- Vreau o pălărie ca inginerul de tren. - Am văzut trenul azi.
- Și inginerul conductor mi-a făcut din mână. - Și nu purta nici o agrafă!
Am să găsesc o pălărie pentru tine cum are
inginerul de tren, dacă porți agrafele mamei tale,
și dacă promiți că nu mai lovești cu piciorul.
Dacă nu promiți, nu există nici o pălărie.
Promit.
Îmi pare rău.
Nu trebuia să intervin.
- Dar nu-mi place s-o văd tristă - E îndărătnică și încăpățânată.
N-o să se învețe minte. Nu ține cont de ce-i spun.
Oare nu-ți amintește de nimeni?
Am fost și eu răsfățată dar mama mea a fost foarte severă.
Simt că te frământă ceva.
Nu vrei să te ajut să rezolvăm problema?
Problema este că sunt obosit, am muncit din greu,
și am uitat uneori s-o apreciez pe fermecătoarea mea soție.
Să mergem, am întârziat.
Au pierdut totul. El niciodată nu a fost cumpătat cu banii, a mai și împrumutat.
Da, groaznic. Averea s-a dus și el s-a sinucis.
Există o altă femeie?
Trebuie să existe milioane de femei.
Dar nu pentru mine.
Ai dipărut de la petrecere fără să-mi spui nimic.
Zoya...
Știi că am făcut tot posibilul să te protejez pe tine și pe copii.
Bineînțeles că ai făcut.
Treburile nu merg prea bine.
Știu.
Ar fi bine să te scoli înainte ca Nicky să mănânce toate prăjiturile.
Whisky-ul prea mult, te-a toropit?
Ei bine, avem o frișcă acrișoară și puțin caviar.
Clayton, eu nu mai vin în pat cu tine.
Bine, atunci...
Clayton...
Clayton?
Clayton!
Trezește-te!
Trezește-te acum! Clayton...!
Nu!
Nu, nu, nu! Clayton...
El nu mai este, dar situația d-voastră este discutabilă.
Nu înțeleg.
Recent, când tendințele economice erau incerte,
Clayton a solicitat sfatul unei surse de încredere.
I s-a recomandat lui Clayton să investească pe piața de capital.
- Cât de mult a investit? - Totul. Și ceva mai mult.
A cumpărat pe credit.
Pentru a putea rambursa datoriile, va trebui probabil să vindeți tot ce aveți.
Doamnă Andrews, ați înțeles ce v-am spus?
- Da, am înțeles - Poate aveți pe cineva care vă poate ajuta?
Îi am pe copiii mei, dle Arnold.
Copiii mei și eu. De restul nu-mi pasă.
Vom fi bine.
Când eram mai mică
mai mulți din familia mea au murit așa cum a murit tatăl vostru.
Dar, atâta timp cât vom fi împreună, suntem o familie.
- Nu-mi place aici. - Atunci să mergem. Spune la revedere.
La revedere, tată.
Te iubesc.
Bunica nu a mai putut salva viața mea, și soțul meu nu mă mai putea sprijini.
Pentru prima dată nu mai era nimeni care să aibă grijă de mine.